Svemirska stanica Minos 2127.
Promena na drugu frekvenciju. Solarne smetnje.
Detektovan dolazeci transport. Započeta procedura sletanja.
Termalni senzori detektuju humanoide, nivo 36.
Humanoidi napreduju ka palubi 47.
Dugo čekanje, demonu,
za tako kratku igru.
Sada je znatiželja zadovoljena.
I vreme je...
za osvetu.
Dr. Merčant, smatrajte sebe oslobođenim.
Šta drugo, Čemberlein?
Preusmerio je sva preostala napajanja ka njegovim privatnim odajama.
I isključio je veliki deo broda iz struje.
Hoću da proveriš sve i utvrdiš zašto.
Da, gospodine.
Znači, imamo kompanijinu najproduktivniju svemirsku stanicu...
kidnapovanu i skinutu sa orbite od strane čoveka koji ju je sagradio.
Imamo čoveka lično, potopljenog u dalekoj istoriji.
koji kompletno mesto šalje u sranje.
Procena? Čudak.
Nisam pitao tebe, Kardući. Pitao sam eksperta.
Pa, Rimerova?
Veliki čovek nije živeo po tvojim očekivanjima, zar ne?
Sigurna sam da hoće čim započnem sa ispitivanjem.
Gde ti je posada?
Rekao sam im da odu. Na putu su ka Zemlji. Vidi, nemamo vremena.
Da li je bilo nekih tehničkih problema?
Ne... Da. Da, bilo je.
Bio je tehnnički problem, i vi
svi vi, treba da odjebete sa ove stanice upravo sada.
Kada mi krenemo, ti ideš sa nama Ne, ne razumeš.
Pomozi mi onda.
Kako se zoveš?
Rimerova.
Igram završni potez ovde, Rimerova,
završavam nešto što je započeto vekovima ranije,
i nemam vremena da ti pomognem da razumeš.
Ti ne znaš sa čime se igraš.
Čega se to bojiš?
Šta god da je, ovde je...
na ovoj stanici.
To i stvari koje tvoj mali racionalni um ne može ni da sanja.
Ali ja sanjam.
Oh, ja sanjam.
Parker je bio u pravu. Ti jesi lud.
Sagradio sam ovo mesto sa razlogom:
da napravim najveću zamku u galaksiji.
Šta si očekivao da uhvatiš? Pakao je ono što ću uloviti.
I spreman sam da ga oduvam u plamenu svetla.
Ti si ti ozbiljan, zar ne?
Ako ti kažem celu priču,
da li ćeš mi dozvoliti da završim ono što sam započeo?
Vekovima ranije, čovek, moj predak,
Filip Le Meršant,
napravio je zagonetnu kocku, prvu kocku,
njegov najbolji rad.
Ovlašćen od bogatog aristokrate po imenu De Leisle,
čoveka opsednutog crnom magijom,
lidera okultnog.
Filip je bio jako ponosan na svoj rad,
rad koji je trebao da pročuje njegovo ime,
njegovu porodicu... Moju familiju.
Nije znao za veliku moć koju kocka poseduje...
I neobjašnjive stvari koje može da oslobodi,
zlo,
grehe,
bol.
Ah-ha!
Da li je gotovo? Gotovo!
Zar nije divna? Divna je.
Jesi li briljantan?
Najbolji proizvođač igračaka u Francuskoj.
Oh, šta ona radi?
Oh. Ne radi u stvari ništa.
To je moje remek-delo.
Ti jednostavno to ne razumeš.
Radio sam po ovlašćenju i veoma specifičnoj narudžbini.
Skoro je ponoć. Gde ideš?
Kod Šato De Lislea, da isporučim kocku. -Sada? Zašto?
Zato što će moj rad biti cenjeniji tamo.
Kasno je. Ostani sa mnom.
Ostani sa nama.
Moram ići.
Moj sin će biti rođen na boljem mestu od ovog.
Ovo je samo početak.
Mogu to osetiti.
Sasvim sama u ovom mračnom, mračnom svetu.
Bez kuće, bez porodice.
Čak nekrštena, koliko razumem.
Žak,
primakni ovom detetu stolicu.
Uživaj.
Pažljivo!
Bio bih prestravljen ako bi isekla svoj mali prst.
Takav džentlmen.
Da li si uvek takav džentlmen?
Ne.
Ne uvek.
Ah!
Gospodin De Lisle je Francuski najveći čarobnjak.
Ahh!
Ahh.
Šta je ovo? Da ne dobiješ modrice.
Ahh.
Polako, Žak. Održavaj pritisak.
Ona ima duha. Odlično.
Sada možemo da počnemo.
Ahh, Le Meršant.
Precizan kao i delići koje pravi.
Na vreme kao i tvoje igračke.
I gde je kocka?
Plati mu, Žak.
Hvala vam.
Laku noć, proizvođaču igračaka.
Odnesi je u laboratoriju.
Pronađi pravi instrument.
Moramo da napravimo čist... zasek...
tako da možemo da odstranimo unutrašnjost...
i možemo da zamenimo meso ponovo.
Da, želudac.
Pročistićemo ovo.
Sada je možemo izdići iznad zemlje.
To je to.
Hodaj među nama!
Moj Bože. Bojati se nemoj, Žak.
Seti se tvojih časova.
Prizvani demon je tvoj da mu komanduješ.
Dokle god ne staneš na put paklu.
Da.
Onaj ko prizove magijom...
Komanduje magijom.
Ti si...
Anželika.
Onaj ko prizove magijom.
Komanduje magijom.
To nije priča, Ogust.
Video sam šta sam video, čuo šta sam čuo.
Kocka otvara vrata pakla.
Ovo je 18-ti vek, Filipe, ne mračni srednji vek.
Svet je zasnovan na argumentima.
Čak smo se i Boga oslobodili.
I ako nema raja, onda prati razumno...
Onda nema ni pakla.
Bio sam na njegovim prozorima prošle noći!
Vrlo dobro. Predpostavljam, u ime argumenata,
da ono čega se plašiš da se desilo, desilo se.
Kocka koja otvara vrata pakla sigurno je u mogućnosti da ih i zatvori.
Kocka pripada ljudima koji nemaju koristi da zatvore takva vrata.
Pa, onda se rešenje nalazi bukvalno u tvojim rukama.
Napravio si mašinu za koju se plašiš da priziva više demone.
- Da. -Onda napravi mašinu koja može da ih uništi.
Filip je imao nacrte.
Taj nacrt. Činio se kao nerešiv zadatak.
Ali morao je da proba, da proba bilo šta.
I jedina njegova nada bila je da ukrade kutiju,
zagonetnu kutiju koju je napravio svojim rukama.
Otkopčaj mi košulju. Da.
Okreni se.
Oh, da.
Da. Ohh.
Proizvođaču igračaka, imaš tako spretne prste.
Hoću da se igraju sa mnom.
I da mi uzmeš dušu?
Već je ona otišla, proizvođaču igračaka.
Demoni će hodati Zemljom,
i ti si odgovoran.
Misli o tome.
Ti i tvoja krvna linija prokleta do kraja sveta zbog zagonetne kocke.
Šta čekaš? Ubi ga i vrati se gde pripadaš.
Tako spretni prsti.
Moj Bože!
Molim te, oprosti mi.
Nisam znao šta radim.
Moramo da te vadimo odavde.
Kasno je.
Vraćaju se. Spasi sebe.
Spasi dete.
Žak je bio u pravu.
Demoni će hodati Zemljom,
na isti način kao što hodaju ovom stanicom upravo sada.
Iz zagonetne kutije?
Anželika je imala mnogo kutija napravljenih prema njegovom nacrtu,
ali nije bilo dovoljno.
Htela je kocku koja otvara vratnice zauvek.
A tvoja loza? Bila je ključ.
Ali uvek se postupalo kao što ti postupaš sada.
Kao bajka. Ali njihova krv pamti.
I kako generacije prolaze,
bilo je Merčanta koji su sanjali o zagonetnim kockama...
I vratima koje vode u pakao.
I onda je jedan od njih sreo... Anželiku...
Mnogo, mnogo kasnije.
Čak i dok spavaš, ti me želiš.
Čak i dok sanjaš, ti me posmatraš.
Da, znam.
Znam šta ti je u srcu.
Znam šta ti je u srcu...
Džone Merčant.
Pogledaj me, pogledaj me, pogledaj me.
Da li si dobro?
Oh, Bože, probudio sam Džeka ponovo.
Mama! Mama!
Izgledaš užasno.
Brinem, i zaista mislim da moraš da vidiš to sa nekim.
Znaš da imam te snove čitav moj život.
Džone, dušo, postaju sve lošiji.
Za sve je kriva tvoja prokleta baba. Bila je čudna, Džone.
Sećaš se tih priča kako si ti bitan i kako je bitna loza?
Dušo, ubacila ti je "stvari" u glavu.
Nije sve ona. Ima i drugih stvari.
Stvari koje osećam, kao sećanja,
nemoguća sećanja.
I ona ne proganjaju samo moje snove već i moj posao.
- Sve što sam uradio... -Ne želim da ti proganjaš, neću da nastradaš
To nije to. To je... To je stres.
To je... To je taj... banket. Mrzim sranja kao ta!
Oh. Onda ne bi trebao biti tako dobar.
Ali nije spremno. Nisam siguran da li će raditi. -Ma da.
Znači zato je tvoje lice na naslovnoj strani magazina.
Pariz 1996.
Le Meršant!
Loza se nastavlja, proizvođaču igračaka.
Ja sam nemirna, a ti se dosađuješ.
Mislim da bi trebalo da vidimo Ameriku.
Jebeš Ameriku.
Onda bi mi trebala tvoja dozvola da odem sama.
Ne.
Zar ne želiš da znaš zašto hoću da odem?
Ne.
Da li je to tvoja konačna odluka?
Da.
Anželika, hajde da ovo razjasnimo.
Ono što ti želiš je nebitno.
Sve se svodi na ono što ja želim.
Posle 200 g., trebalo bi da znaš kako stvari stoje.
Žak,
da li sam te ikada razočarala?
- Ne. - Zatvori oči.
Ne mrdaj. - Zašto?
Da ne bi imao masnice.
Da li je to nova igra? - Oh, da.
Moglo bi da boli...
Ooh.
Možda malo.
Aah! Isuse!
Žak, da li se sećaš De Lisleove lekcije?
Verovatno sam bio malo ishitren.
Uživaj.
Aaah! Aaah!
Zaboravila sam. Ti voliš grubo, zar ne?
Molim te!
Da, ti voliš grubo!
Boli.
Oh, molim te. Molim te.
Prekršio si pravilo broj jedan, Žak
Pokušao si da staneš na put paklu.
O čemu ti pričaš?
Loza proizvođača igračaka je preživela.
Kutija.
Amerika.
Njujork
Moja su oba, zadovoljstvo i čast...
da predam ovu nagradu u interesu arhitektonske zajednice...
Gospodinu Džonu Merčantu.
Džon.
Uh, hvala vam.
U... Uvek sam mislio da se...
aplauz od Vas izjednačava sa najboljim aplauzima,
i zaista sam dotaknut uh, vašim prijemom...
I... I ovom nagradom.
Prvobitno, kada sam se upustio...
Leonar... Leonardo de Vinči rekao je da nijedan umetnički rad...
Nije završen,
samo napušten.
I nikada nisam razumeo šta je mislio do sada.
Uh...
Uh, hvala vam. Laku noć.
Veoma lep govor.
Dušo, u redu je. Hajde da idemo.
Proizvođač igračaka.
Znam da sam ga poneo sa sobom.
Uuf!
Idijote! Žao mi je. Zaista mi je jako žao.
Ja... Ja Vas nisam ni video. - Oh, oprostite mi.
Zaista mi je jako žao. - To je bilo veoma grubo.
Sada moram da smislim kako da Vam se odužim.
Oh.
Zašto idemo u podrum? Barem mi kažite Vaše ime.
Da li zaista moramo da znamo imena jedno drugog?
Ohh... Misteriozna žena, a?
Zar te misterija ne uzbuđuje?
Oh, da, Možeš se kladiti u to.
Čini se da si upoznata sa ovim mestom.
Ja samo sledim svoje instinkte.
Da li voliš igre?
Ti si san.
Skoro.
Zatvori oči. Veruj mi.
U redu.
Uuuu.
Šta se dešava?
Mogu li da gledam sada?
Možeš da gledaš sada.
Vreme je da se igra druga igra.
Imam da ti pokažem toliko prizora.
U redu.
Aah! Aah! Aah!
Ah!
Oh! Aah!
Šta se dešava?
Anželika.
Čini se da su se stvari promenile.
Pakao je više sređeniji od tvog vremena Princezo.
I mnogo manje zabavniji.
Kocka je ovo uradila? - Čovek je ovo uradio.
Ali ga je kocka usmerila. Usmerenje je u njegovim žilama.
Njegov predak je napravio kocku...
I hoće da uništi sve nas.
Dugo si bila odsutna, Princezo.
Ovo nije soba.
Ovo je uništenje...
Koje čeka da probudi samo sebe.
Ako bismo mogli da pomerimo sve ovo malo gore...
da mu damo malo više težine.
- Tu je žena koja želi da Vas vidi. - Kažite joj da pričeka, u redu?
- U redu. - Džon Merčant i Ortaci.
Ja Vas znam.
Nemate predstave koliko je zadovoljstvo što Vas ponovo srećem.
Ovo je sve veoma dobro.
Vi ste onaj kojeg čekamo.
Ko ste Vi?
Prijatelj, nadam se.
Klijent, sigurna sam.
Da li je ovo Vaše?
Ne.
Ovo je u mojoj porodici stotinama godina.
Radim na nečemo što se zasniva na tome.
- Mogu li da vidim? - Niko još nije video...
Dozvolite mi da budem prva.
Da pojednostavim, to je nešto što hoću da uradim sa ogledalim i laserima.
Vidite, u teoriji, moguće je.
Večito svetlo.
Zarobljeno svetlo koje se napaja svojim sopstvenim refleksijama.
Nisam usavršio svetlo, još.
Nešto nedostaje, i ne mogu naterati ovo da radi.
Radi nekoliko sekundi...
I onda prestane.
Ponekad je nekoliko sekundi više nego dovoljno,
proizvođaču igračaka.
Kako si me nazvala?
Ti misliš da ne možeš da se setiš, ali tvoja krv zna.
Hajde da te podseti.
- Anželika. Znaš me iz snova.
Džone Merčante. Džone Lemeršant.
Mi imamo sudbinu...
Zajedno.
Ja ne verujem u sudbinu.
Ti misliš da je tvoj rad na zgradi bio slučajnost?
Zvalo te je, Džone.
Imamo veliki posao da uradimo.
Bićemo u kontaktu.
Šta god da poželiš. Šta god da poželiš.
Koliko je sati?
Halo? - LE MERŠANT.
- MORAM DA TE VIDIM. Ummm...
- MOŽEMO LI SE SRESTI? DANAS? -Da. U redu.
Postići ćemo to sutra. - U TVOJOJ KANCELARIJI.
U redu. Zdravo.
Uh, posao.
Neki japanski klijent. Nema predstave o vremenu.
Raste mi nestrpljenje sa Princezom.
Do ljudskog pristajanja se lako dolazi terorom...
Umesto strpljenjem.
U novoj zgradi? Mora biti.
Sleže se? Da, sleže se.
Još uvek gladan?
Spreman za nešto što vrišti?
Znači, ona je počela da me pita svakakva čudna pitanja.
Kao kakva?
Kao, da li bih ja to uradio sa ženom koja je u stvari muškarac?
Kao sa muškarcem kome je odstranjen? -Da.
Hormoni, potpuno jasno.
I šta si ti rekao? Pa, m...mislim da da.
Ako ga je potpuno odstranila...
Šta je ovo? - Vrata.
Znam da su vrata, ali nisu u mapi.
Genijalne fakultetlije...
Šteta što ogledalo neće prikazati tvoju pravu lepotu, Princezo.
Tvoj ljudski obožavatelj možda ne može da oseti,
ali ja mogu da onjušim uzbudljiv smrad...
onoga što ti zaista jesi!
Znaš, počinje da mi se ne sviđa sve ovo.
Znaš, razmišljamo upravo o istoj stvari. -Pa, možda...
Sranje!
Trebalo bi da proverimo. - Govori za sebe.
Ovo postaje uvrnuto.
Ideš?
Idi ti, proveri.
Pa, bar mi čuvaj leđa.
To je u redu.
Izgledaš kao smrt, Princezo.
Iskušenje je iluzija.
Ali vreme za prevare je prošlost.
U ovoj igri, predstavljamo sebe onakvima kakvi zaista jesmo.
Šta je to?
Lepota patnje.
Nisi ništa drugačiji od te zveri...
Koja siše kosti koje joj baciš.
A ti, Princezo.
Šta si ti?
Smrzlo mi se govno od tebe čoveče! Da li ti nešto fali?
Crkla mi je lampa. Spoticao sam se i pao.
Od sada, držimo se zajedno. Uvek.
Zajedno. Tako je!
Neko se zeza sa našim glavama.
Ne mrdaj!
U- U-Uza zid! Čuli ste ga! Uza zid!
Nemoj da učinimo da vas boli.
Bol?
Kako se usuđuješ da koristiš tu reč?
On ima e-eksere u glavi.
Ono što ti poznaješ kao bol,
je samo senka.
Bol ima lice.
Dozvolite mi da vam to pokažem.
Gospodo,
ja... sam... bol.
Znam vaš strah.
Čujem ga.
"Molim te, nemoj me odvojiti od mog brata."
Dajem vam moju reč,
to se nikada neće dogoditi.
Lekcija, Princezo.
Radi sa mnom, ili za mene.
Iskušenje nije korisno, Princezo.
Patnja je novac carstva.
Naučiću tvog čoveka Merčanta vrednostima patnje.
Kupiću njegovu tajnu,
premijama bola.
Kažu da najveću patnju,
koju roditelj može znati,
jeste gubitak deteta.
Dušo, mama će se vratiti za pet minuta, u redu?
Džek? - Ššš! Mama, koncentrišem se.
Vauuu.
Ne znam šta radim ovde. Morala sam da te vidim.
Šta god da poželiš.
Bili smo dobri zajedno, Džone.
Da.
Bićemo ponovo.
Mama!
Džek!
Džek?
Ohh! Džek?
Oh, Bože!
Št... Oh, hvala Bogu!
Džek, dušo, dođi ovamo. Ne mogu, mama.
Neće da me pusti.
Šta, dušo?
Mama. Oh, Bože.
Mlad... Neformiran.
Oh, kakvim apetitima bih ga mogao podučiti.
Samo mi ga vrati, molim te!
Oh, kako predivno patiš.
Ali ja sam ovde zbog posla, ne zabave.
Samo mi reci šta želiš. Oh, ja želim mamac.
Živi mamac.
Bobi! Džek! Bobi!
Ti ostani ovde.
Oh, hvala Bogu!
Džone, nemoj!
Polako.
Ne znam ko ili šta si ti,
i nije me briga.
Ja samo želim moju ženu i dete nazad!
Oh, razumem,
koliko ti voliš ovog dečaka.
Imaš planove za njega.
Nade i snove.
Kompletnu izmišljenu budućnost,
u kojoj ga ti voliš i posmatraš kako raste.
- Da. - Onda dovrši svoj posao.
Ili, čak i da dečak ne umre ovde,
za stotine godina njegovi najmiliji poželeće da jeste!
Za ime Boga!
Da li ja ličim na nekog ko brine šta Bog misli?
Samo mi kaži šta hoćeš.
Kocku.
Prolaz ka paklu,
otvoren zahvaljujući tvojim predcima.
Soba ispod nas,
potencijalno veći prolaz...
Ti ćeš pomoći,
da se ispuni obećanje.
Hajde!
Hajde, Džek.
Ovim putem. Hajde.
Razići ćemo se. -Šta? - Idi drugim stepeništem.
Imam plan. Džek, sve će biti u redu. Dobro? Ti to možeš.
Hajde, kopile. Ja sam taj koga želiš.
Ne laskaj sebi.
Ja neću tebe, dete. Hoću ono sa čime si rođen: darom
Svetla.
Oh, ne. Ne svetlo. Mrak je mesto gde ćeš me naći.
Dobro. Ukopaj se.
Porodični čoveče.
Kutija,
mislilo se da je moćna,
a u stvari je samo maketa.
ono što ćeš mi ti dati jeste prava verzija.
Nećemo više morati da kapljemo u tvoj svet,
kao gamad kroz pukotine u trulim daskama.
Jednom i zauvek, otvorićemo vrata,
srušiti bedeme.
Zar nije to ono što Princeza hoće od tebe?
Zar nije to igra koju ste vas dvoje igrali?
Ovo nije igra. Oh, jeste.
Ovo jeste igra.
I sada je vreme...
da je zaigramo.
Ja ću krenuti prvi.
Tata!
Trči!
Vreme je da se otvore vratnice... Zauvek.
To je nemoguće!
Ne. Ne!
Da li ovaj put radi u oba pravca?
Proizvođaču igračaka.
Dođi ovamo, Džek!
Tako mlad.
Tako nežan.
Tako zreo. Tata!
Sklanjaj ruke sa njega! - Stavljaj ruke na terminal, proizvođaču igračaka.
Imaš posao da obaviš.
Otvori put za mene!
Nacrt proizvođača igračaka.
Uradi to!
Džek! Tata!
Trči, Džek! Nema više igara.
Džek! Mama!
Idi se igraj sa svojim psom, kopile
Ne!
Ne! Ne!
Ne!
Dečak je preživeo.
On nastavlja lozu,
i nosi greh koji je naša loza započela.
I kako to poništiti? Da li i to zna?
Da. Prenelo se kroz generacije.
Došlo mi je prvo, kroz snove.
Moja krv mi je govorila dok sam spavao,
objašnjavajući kako da popravim štetu koju je Le Maršant počinio,
vekovima ranije.
Dr Merčant, šta ste radili,
kada smo vas Parker i ja pronašli u vašoj kabini?
Prizivao demona, ili dva.
Možda i više njih.
I da li ste uspeli? Oh, da.
Bilo je mnogo lakše nego što sam mislio.
Mečante, da li me čuješ?
Znam da gledaš.
Mi smo skoro odustali čekajući te da zaigraš.
Dugo čekanje, demonu,
za tako kratku igru.
Kratku? Ohh.
Da li se tako postupa prema starom porodičnom prijatelju?
Ne. Reci istinu, Merčante.
Drago ti je da me vidiš.
Tvoje nestrpljenje,
može se meriti sa mojim.
Možda.
Ali sada je radoznalost zadovoljena.
I vreme je za osvetu.
Dr Merčante, smatrajte se oslobođenim.
Ne sada. Pustio sam ih napolje!
Ono što je loše u vezi ovoga je što ja ne verujem u pakao.
Ali ono veruje u tebe, i upravo je pušteno napolje.
Ne dam se lako uplašiti.
Pa, prestani misliti i počni da osećaš!
Tvoja podsvest zna da ti govorim istinu.
Tamo je nešto u ovoj stanici, sada, što želi naše duše.
I bilo da li veruješ u pakao ili ne, ono će nas odvući tamo.
- Solarno podešavanje završeno.
-23 minuta do završetka misije.
Molim te... Nestani sa ove stanice.
Dopusti mi da spasem bar jednu dušu.
Idemo zajedno, ili ne idemo uopšte.
Onda idemo zajedno. Samo mi dozvoli da završim.
Rimerova, mi se izvlačimo čim Parker završi sa proverom Merčantove kabine.
Vadite ga odatle odmah. Ne znate na šta su sve spremni!
Rimerova, otprati zatvorenika do ćelije, i spremi se na pokret u 04:30 sati.
Šta...
Pomozite! Pomozite!
Spasi me! Požuri! Moj Bože!
Zarobljeni smo! Požuri!
Pomozite! Vadite nas odavde!
Požuri!
Ovamo!
Šta je do vraga ovo?
Ostaci od najnezahvalnije žrtve.
Ali ipak,
ti si ovde da promeniš sve to.
Zar nisi?
Aah! Aah! Aah! Aah! Aah! Aaah!
Merčant ima plan.
Pobijte ih sve.
Trudim se da osvestim Parkera. Ne reaguje.
Idem da ga proverim. Mrtav je!
I ako mi ne dozvolite da dovršim posao, svi ste mrtvi!
Čemberlein.
Da. Da. Parker je mrtav.
Šta? Parker je mrtav.
O, Bože.
Nemam pojma šta se dešava.
Samo zapamti: prvo pucaj.
Kraj.
Pomozite, molim vas! Molim vas, pomozite!
Jebi ga.
Molim vas.
Pomozite.
Jebi ga.
Gospodin Čemberlein?
Sa koje si ti jebene planete stigao?
Hajde.
Hajde, hajde.
Jebi ga!
Da li još uvek možeš da završiš? Možeš li ih zaustaviti? -Pokušaću.
Treba mi nekoliko minuta do koordinata zaključanih odavde.
Dajem ti šansu da stigneš do broda. Idi sada!
Nemožemo otići bez Kardućija. Kardući, hajde!
Idem za njim. Idi na brod.
To oružje te neće zaštititi!
Ali znam nešto što hoće.
Oh, ne.
Rekao je da može da me zaštiti.
Rekao mi je šta da radim.
Molim te, samo napred.
To je kutija.
Samo kutija.
Hvala Bogu na čoveku sa razumom.
Dokrajči ga.
Sada, konačno pomeranje započinje.
Uskoro će se loza prekinuti.
Ti i tvoji pretci, dokazali ste se kao dostojni protivnici.
Ukus pobede,
je skoro predivan.
Ahh!
Veličanstveno, zar nije?
Perfektno.
Stvorenja koja hodaju po njenoj površini,
uvek gledaju ka svetlu,
nikada ne vide ogromne okeane mraka ispod.
Više je živih ljudi sada, ovog momenta,
nego u celoj njenoj bezvrednoj istoriji.
Bašta Raja.
Bašta mesa.
Nigde da se pobegne ovoga puta proizvođaču igračaka.
Nema bekstva.
Trči ovim hodnikom i uđi u šatl.
Imaš 5 minuta, Rimerova. Zajedno, rekao si.
Nisam gotov ovde. Pa onda, ni ja ne idem.
Dolazim odmah za tobom.
Samo budi spremna.
Nećemo imati previše vremena kada se ova stvar pokrene.
Veruj mi.
Neću da žrtvujem sebe ako mogu da pomognem.
Nisam toliko lud.
Ohh.
Oh, moj Bože.
Ovamo, kuco.
Pravi se mrtav.
Dr Merčant, 2 minuta do završetka misije.
2 minuta. 2 veka.
Sve otkucava tako brzo.
Ti si tako sličan svojim pretcima.
Da li znaš to?
Imam jasan osećaj dežavua.
Isti prkos,
ista neverna nada u svetlo.
U čega ti imaš veru? - U ništa.
Ja sam tako izvrsno prazan.
Onda te neće boleti da umreš.
Hoće li?
Ja ne mogu umreti.
Ja sam večan.
Dr Merčant, 1 minuta do kraja misije.
Gde si ti, proizvođaču igračaka?
Ovde.
Hologram. Vidiš, sve je urađeno sa ogledalima.
Kao ovo.
Šta si to uradio?
Ja imam vere u svetlost.
Šta? - Svetlost, demonu. Svetlost.
Kraj igre, demonu. - Ne!
Ja ne mogu da umrem!
Dobrodošao u zaborav.
Amen.